![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhoJyQBXuSTt4PJXrPhZUu75fUp_5Qklr1OBbCs4SzzMkoyEeqYsenyI_iSE3_cf_dC5JNQMLvI9kflwmlVjkru6CF_vOp4zhH_DSdTOnoIrDbxrrsTOnzjGr2pmNl0kz4CIa_hN03azmXm/s400/vlcsnap-2010-05-27-00h56m51s193.png)
Pentru cunoscători, Madeo aka Mother (r. Joon-ho Bong/Coreea de Sud/2009) ar putea trece drept o continuare a zguduitorului Memories of Murder (2003), faux policier în stil Se7en, filmul care l-a propulsat pe autor în galeria regizorilor asiatici de care nu mai poţi face abstracţie. Evident, chestiunea sequel-ului e discutabilă. Similarităţi există, însă eu nu le găsesc suficient de stridente pentru a stabili o conexiune atât de evidentă. Dacă Joon-ho Bong a împrumutat sau adus ceva din Memories of Murder, atunci umorul absurd e acel element ce sare în ochi ca uleiul încins. Mother e, înainte de orice altceva ar putea fi, un fel de tragedie delicat asamblată în cofrajul unei comedii, o dovadă, poate, că treaba cu hazul de necaz e universal valabilă. Nu o să vă furnizez detalii despre subiect (găsiţi aici), ci o să spun că dacă n-aţi văzut până acum nici un film de Joon-ho Bong (Gwoemul aka The Host e cel mai cunoscut prin părţile astea de lume) ar cam fi cazul. Altfel, cu tot respectul, nu văd ce aţi căuta pe acest blog.